www.HoundDawgs.org
Connie, er det en forkortelse for noe?
Teknisk sett, Constance.
Men ingen kaller meg det. Jeg kom tilbake for en uke siden -
- og tenkte: "Herregud, hvor skal jeg bo?"
Dette er rommet.
Jeg reiste for det meste alene, men så tilbrakte jeg to måneder -
- med en flott gruppe botanikere ute i regnskogen.
Tok dere en båt på Amazonas?
Jeg kan ikke svømme, så det var uaktuelt.
- Jeg elsker lyset her. - Ja, det er fint.
- Ikke sant? - Ja.
Leslie, jenta som flyttet ut, -
- hun dro til Chicago for utviklingsstudier.
Seriøst? Det var akkurat det jeg har tenkt.
Jeg ville likt det.
Det eller miljørett. Jeg vet ikke, jeg leter fortsatt.
Hva heter du? Hva heter du?
- Mike. - Mike, jeg er Paige, jeg er sykepleier.
Jeg skal ta meg av deg.
Kan du puste dypt inn gjennom nesen din -
- og ut gjennom munnen? Fint, inn gjennom nesen.
Ut gjennom munnen.
Mine damer og herrer, vår vakre Mae må ønske alle -
- god kveld og farvel.
- Vær så god. - Takk skal du ha.
Barbara har allerede sendt SMS og spør hvordan det gikk.
Å ja?
Det var søtt av henne å invitere meg i bryllupet.
Jeg kjenner ingen her utenom de på jobb.
Du var lærer i USA?
Ja. Jeg underviste litt.
Hva underviste du i?
- Litt av hvert. - Vi må ikke, jeg mener...
- Nei, jeg vil det. - Om du ikke vil gå der.
- Det er i orden. - Jeg vil gjøre det.
Jeg var lærer hjemme...
...i åtte år, så...
Så kom jeg hit.
Og...
Tom. Jeg går ned og spiser noe.
Leste du AgRapporten om rotasjonsbeite?
Jeg så den. Jeg har ikke lest den.
Den er så full av feil. Det er helt utrolig.
- Derfor har jeg ikke lest den. - Jeg skriver til Conners.
Han må vite hva de produserer for noe.
- Ja... - Jeg lover at jeg er høflig.
- Vil du bli med ned? - Ja, ja.
Jeg skal bare trykke "send".
Jeg vil se høstens beitetrend. De går nok for konformitet.
- Ikke send noe videre ennå. - Jeg skulle sende et utkast på fredag.
Jeg vet, men jeg vil se høsttrenden først, Clyde.
Dette må sitte som støpt når vi går til komiteen.
Ok. Jeg holder tilbake.
Takk.
Kan du sende saltet?
Selvfølgelig.
Takk.
Takk skal du ha.
Det er en sjø med brakkvann, og den har et utrolig siv -
- som regulerer saltinnholdet, noe som tillater -
- at en igleart kan leve der.
Det er det eneste stedet i verden hvor de finnes, ingen andre steder.
Seriøst? Og du dissekerer dem?
Ja.
Jeg har stort sett levd i en tasmansk sump siden jeg var 24.
Vi oppdaget at iglene lager en peptid i slimkjertlene -
- som kan være nyttig i behandlingen av kreft.
Kreft?
- Ja. - Dette...
- Jobben høres utrolig ut. - Jeg vet.
Jeg var egentlig bare en lab-rotte, så jeg kan ikke hevde, du vet...
- Selvfølgelig. - Ja.
Du forstår vel at de fleste av oss ikke kan fordra kafeteriaen vår.
- Virkelig? - Ja.
Jeg er kanskje ikke den eneste infiltratøren.
Det er en million spiseplasser i dette nabolaget.
Jeg vet. Jeg har bare ikke tid til å lete.
Jeg er også for det meste ute på Long Island.
Stemmer. På froskejakt.
På froskejakt.
Det er hele poenget med hvordan vi planla det.
Jeg begynte med konseptrammen vi først ble enige om.
Så strukturerte jeg det i forhold til å takle regulatoriske hindre, -
- slik at de kan være i en stilling hvor de faktisk kan...
Hører du på meg, Ramina?
"I en stilling til..."
Ingenting. Jeg håper bare at fyren i Landbruk -
- vil sende det videre så vi kan gjøre fremskritt.
Jeg føler at jeg har vinklet det slik at vi virkelig må se på det. Ikke sant?
Og hva sier Clyde?
Han støtter det.
Hva er historien med denne biologen?
Hun er bare en venn, sier han.
Men han sa det tre ganger.
Ja.
Jeg vet ikke.
Jeg hører meg selv si det høyt, og alt sammen virker bortkastet.
Du er en dyktig og inspirerende mann.
Du vil ha en trekant på fødselsdagen min?
Farsien din har blitt mye bedre.
Latteren din gjør meg våt.
Den kan jeg.
Derfor bør du le mer.
Oransje kyr ler ute i verdensrommet?
Sier du det?
Ikke helt.
Jeg liker denne.
Den får deg til å se flott ut.
Når vil dette prosjektet taes opp av komiteen?
I september, tror jeg.
Kan de ikke gjøre det tidligere?
Jeg styrer ikke tidsplanen.
Hvordan vil Clyde gjøre det om du ikke er der da?
Denne jævla kaken...
- Tom. - Ja?
Jeg vet ikke helt. Vi har ikke snakket om det.
Men etter det presset jeg har utøvd, -
- kan jeg liksom ikke si at jeg ikke blir værende helt til slutt.
Tusenvis av bønder er avhengige av lovgivningen.
Det er viktig.
Men mine juveler er bare juveler?
- Vi var enige. - Vi var ikke enige.
- Jeg vil til California. - Så dra.
Alene?
Utrolig. Jeg må ta meg av denne kaken før bakeriet stenger.
Gratulerer med dagen Tony!
Gjorde du det ikke allerede?
Unnskyld, jeg burde ha sjekket den.
Tar du deg av maten?
Kan vi snakke ferdig?
Nei, jeg...
Du er tidlig.
Du drar.
Hei, kjære. Kom inn.
Hvordan går det?
Mark er på vei.
Jeg er straks tilbake.
Jeg prøvde å lese artikkelen din om iglene.
- Du har googlet. - Jeg har googlet.
Jeg har bare kommet til tredje avsnitt.
- Språket var litt tungt. - Ikke skyld på meg.
Jeg var bare forskningsassistenten.
Det overrasker meg at du fant det.
Det, og et flott bilde av deg.
Det med iglene?
- Ja. - Herregud.
- Jeg vil virkelig ha det vekk. - Nei. Jeg synes det var inntagende.
- Takk for at du inviterte meg i kveld. - Ja.
- Det er en fin gjeng. Du vil like dem. - Ja.
- Du sa du ville møte folk. - Jeg vil det.
De er folk, så...
Kanskje trenger vi et kodeord om det ikke går bra.
- Som hva, da? - Hvis jeg sier: "Potetpest."
- "Potetpest"? - Ja.
Det er lett å bygge inn i enhver samtale.
Selvfølgelig, alle dro under potetpesten.
Ok.
- Hallo. - Kom inn.
Ramina, dette er Alice.
Hei, hyggelig å treffe deg. Kom inn.
Lydene pakker deg inn, -
- og så synker du inn, og du blir absorbert av levende musikk.
Av frosker?
- Ja, av frosker. - Frosker?
Og ulende ugler, gresshopper, mygg.
Jeg er knapt ute av byen, -
- men det føles som om jeg kunne vært på Tasmania.
Og hvor er dette?
Det er nær Northport, det er Campbell Bog.
Og denne frosken brakte deg til New York?
Ja, det gjorde den.
Det er den første nye frosken som har blitt identifisert i Amerika på 27 år.
Du ville ikke vite at det var en ny art om det ikke var for sangen.
Spill av opptaket.
- Seriøst? - Kom igjen.
- Nei. - Dere må høre dette.
- Vil dere høre frosken synge? - Ja.
- Selvfølgelig vil de høre den. - Seriøst?
Spill den. Jeg fikk høre det, og jeg gråt.
Hun lovet å gi meg en kopi som jeg kan spille hjemme.
Dette er på Long Island?
Mindre enn en time unna.
Det er flott.
Jeg føler meg latterlig.
- Unnskyld meg. - Hvorfor?
- Vakkert. - Flott.
La meg legge det vekk, unnskyld meg.
- Spill det. - Det er nok.
Nok av det.
- Det er fint. - Tuller du?
Smykket ditt er vakkert.
Det er å jukse.
Men poeng for god opplæring.
- Jeg har ikke gjort det. - Hva mener du?
Smykket er laget av Ramina.
- Hun har en smykkekolleksjon. - Det er ikke en kolleksjon ennå.
Men det vil bli det.
Hva mener du? Du laget dette?
- Ja. - Dette er ditt arbeid?
- Herregud. Det er vakkert. Utrolig. - Vel...
- Helt utrolig. - Og hun har god smak.
- Hva slags stein er det? - Gyllen kvarts. Jeg sliper dem selv.
- Jeg vil se resten. - Senere. Mer vin, vær så snill.
Kan jeg få låne pudderrommet?
- Selvsagt, det er ovenpå. - Takk.
Clyde.
Ta det rolig nå.
Kommer Tom til sin egen fødselsdag? Hvor er han?
Han er på bakeriet.
Vi hadde problemer med kaken.
Det var forvirring med navnet hans.
- Du ser ut til å trenge en drink. - Gratulerer med dagen.
- Ja. - Gratulerer med dagen.
Takk, Mark. Takk skal du ha. Hei, kompis.
Hei. Ja, ja. Takk.
- Gratulerer med dagen. - Takk skal du ha.
- Hei. Tale, tale. - Hva?
- Kom igjen. - Vær så snill.
- Greit. - Kom igjen nå.
Takk, Brad. Takk, alle sammen.
Jeg er grepet av deres hengivenhet til å feire min fødselsdag.
Jeg mener...
For noen dager siden spurte Clyde hvorfor jeg ikke ville ha gaver, -
- og jeg sa noe om at vi ikke trenger flere ting.
Som er sant. Vi trenger ikke flere ting, men...
Det jeg tror jeg mente er, -
- dere trenger ikke gi meg noe fordi dere er her.
Og det er en flott gave. Jeg er takknemlig for det.
Men om dere har en albinoalligator, så tar jeg den.
- Det er ingen problem. - Jeg har en.
Ikke misforstå meg. Ok?
Det betyr bare alt for meg at vi er sammen her.
Så...
Og min kjære kone, Ramina, -
- uten henne ville ikke maten ha vært i ovnen.
- Du satte dem i ovnen? - Ja. De er inni.
Skål.
- Skål. - Gratulerer med dagen.
- Hvor danser vi i år? - Ramina har funnet et topp sted.
Det er nytt og veldig in.
- Ingen stikker av. - Ingen stikker av.
Jeg lar ham ikke.
Klar for rock 'n' roll.
Der er du.
Jeg vil du skal treffe bursdagsbarnet.
Tom, dette er Alice Manning.
Hyggelig å treffe deg.
- Alice? Alice? - Hun er utrolig.
Du er biolog?
Hun har akkurat kommet av båten fra Australia.
- Tasmania. - Jeg har alltid villet...
- ...besøke Australia. - Seriøst?
Jeg ville spørre, de har den villeste surfingen der, ikke sant?
- Surfer du? - Alle surfer vel der nede?
Vent litt. Du er ikke fra Australia.
Du har ikke dialekten.
Nei, jeg kommer opprinnelig fra Denver.
Tom, du har ikke skålt med Ramina.
- Hva? - Det er store nyheter. Vi gleder oss.
- Hva er de store nyhetene? - California.
Ramina har fått plass på et flott smykkeprogram i San Diego.
- Ja. - Hva? Seriøst?
Gratulerer.
Takk.
Hvorfor har du ikke sagt noe?
Tom ville nok ikke invitere uflaks.
- Nettopp. - Ikke sant?
- Stemmer. - Hvem vil ha en drink?
- Pinlig. Meg, er du snill. - Hei, Mark.
- Hva er du i humør for? - Bourbon.
Gratulerer med dagen.
Vi tar båtturer.
Alligatorene er rett ved siden av deg, og de følger etter båten.
Du godeste.
- Alice, hvordan møtte du Clyde? - Vi spiste lunsj på samme sted.
- På Long Island? - Jeg er i byen noen dager i uken.
Viser seg at Clyde og jeg studerte på Carnegie Mellon. Er ikke det sprøtt?
- Musikk? - Biologi.
Hun oppdaget en ny froskeart.
Spill opptaket, det er utrolig.
Nei, seriøst. En gang om kvelden er nok.
Når gikk du på Carnegie Mellon, før eller etter Clyde?
Det er uhøflig å spørre en dame om alderen.
Spurte jeg om alderen hennes? Spurte jeg om alderen din?
- Etter. - Ok.
- Hvor gammel er du? - Absolutt ikke høflig.
- Hva er det som skjer? - Tom forhører Alice.
- Det gjør han. - Sikkert.
- Jeg liker hjemmet ditt. - Mange takk.
Tom og broren Brad, de vokste faktisk opp her.
- Seriøst? - Ja.
Ja, foreldrene mine bor i London nå, -
- så Ramina og jeg passer på huset på en måte.
Heldiggriser.
Brad og Sharon, de har en egen leilighet i West Village.
- Hedgefond. - Ja.
Må vel være rart, å bo i samme hus du vokste opp i.
Jeg vet ikke. Noen ganger.
Vil du ha en visning?
Selvsagt. Kan jeg spørre hva det der borte er?
- Hva? - Der oppe.
- Jeg vet ikke. Det tilhører far. - Kan jeg stå på denne?
Hei.
Det er et fossil.
- Er dette ekte? - Jeg vet ikke.
- En sen krittperiode. - Det er min fars.
Vet dere hva det er?
Det er en tobeinet slange. Ser dere ryggvirvelen?
- Ja. - Det er bein?
- Nei. - Er det ikke utrolig?
De ble oppdaget i Sør-Amerika.
- Dette er 80-90 millioner år gammelt. - Den gang slanger hadde bein.
Jeg tror far tok det med seg da han underviste i Nairobi.
De var nok over alt. De ville vært i Øst-Afrika.
- Kult. - Sør-Amerika. Over hele verden.
- Visste du at det var der oppe? - Nei, jeg ante ikke.
Dette burde være et sted hvor folk kan se det.
Legg det hvor noen kan se det.
Skal bli.
Ja, jeg tror... Bør vi spise?
- Ja. - Ja, jeg er sulten.
Greit. På tide med salat.
- Ja. - Salat.
- Jennie? - Kjære, ikke sitt på siden...
- Det er... - Sulten?
- Jeg er sulten. - Flott.
Har Ramina bestemt hvor vi skal sitte eller...?
Hva? Nei, bare sett dere.
Tom, kan du finne salatdressingen, er du snill?
- Selvfølgelig. - Clyde, du sitter her.
- Alice, du sitter med meg. - Nei.
- Pokker ta. - Tom.
Clyde, Clyde, kom her.
- Tom, kan du ta med brødet også? - Selvfølgelig.
Hvordan møtte du henne?
Hvorfor fortalt du ikke at Ramina kom inn i San Diego?
Jeg vet ikke. Jeg...
Vi må fortsatt prate om hva vi skal gjøre.
Hva tror du?
Jeg sa til henne at jeg måtte snakke med deg.
Du får det til å virke som du trenger min tillatelse.
- Jeg trenger ikke din tillatelse. - Vil det si at du slutter?
Nei.
Jeg vet ikke. Kanskje -
- jeg kan ta permisjon for deler av det, -
- eller jeg kan gjøre deler av det derfra. Jeg vet ikke.
Herregud. Greit.
Fordi det er det dere trenger, tid fra hverandre.
- Faktisk... - Hva?
Hvordan traff du henne, sa du?
På kafeteriaen.
Kafeteriaen?
Jobber hun i vårt bygg?
Nei, laben hennes har kontorer på andre siden av gaten.
Hun liker maten.
- Ja. Hva vet du om henne? Jeg... - Hva slags spørsmål er det?
Er dere sammen?
Hun sa tydelig at hun bare ville ha venner i livet nå, så jeg er en venn.
Men hun er den første kvinnen -
- jeg har møtt siden Lisa som jeg liker, om du bryr deg.
Nei, det er flott.
Du lyder ikke begeistret.
Tom, salatdressingen.
- Hvem er Tony? - Ikke spør.
Det er en saga i seg selv.
- Alice, rød eller hvit? - Hva? Rød, er du snill.
Fire hundre søkte.
- De tok inn 12. - Det er virkelig bra.
- Vi gleder oss for deg, Ramina. - Takk.
Det blir to år med kursarbeid, -
- metallsmiing, gemmologi, datamaskin-rendering, alt mulig.
Helt fantastisk.
Jeg vil foreslå en skål.
Ikke rør mine knapper.
"Ikke rør min knapper"?
Han holdt tale i bryllupet deres...
- Som jeg sa. - Greit.
Jeg har kjent Ramina veldig lenge.
Jeg kan fortelle dere historier -
- om hvordan hun terroriserte guttene i nabolaget vårt.
Men det skal jeg ikke.
Jeg vil bare si at hun har alltid vær enestående.
Men jeg ser på henne nå, og hun er i ferd med å bli seg selv.
Hun har blitt en kunstner.
Jeg liker hvordan det høres ut.
Si det igjen.
Kunsten din er vakker.
Den gjør folkene som bærer den vakre.
Tom, du har oppmuntret henne til å gjøre dette.
Jeg er så takknemlig.
Jeg er virkelig begeistret.
- Så skål. - Skål.
- Skål. Gratulerer. - Skål.
Og ja, ikke rør knappene mine!
- Ikke rør knappene hans. - Folkens.
Kan ikke noe for det.
Tom, jeg hører du har seiret selv på jobben din.
Hva? Nei. Det var bare noe jeg skrev.
- Nei. Han er bare beskjeden. - Hva var det?
Vi hjelper med å formulere deler av en landbrukslov.
Vi har kjempet i seks måneder med Feoppdrettsorganisasjonen.
- De har vært... - "Feoppdrettere"?
Er det et engelsk ord? Man oppdretter fe?
Det er et teknisk uttrykk.
Jeg har endelig klart å vinkle det på en måte-
- som forhåpentligvis vil gi oss litt grep.
- Dere skulle lest eposten hans. - En epost?
- En meget genial epost. - Ikke epost.
Epost får det til å høres ut som eposter.
- Korrespondanse. - Der har du det.
Det er retningslinjer som kan føyes inn i lovgivningen.
Skulle ønske jeg fortsatt kunne drikke rødvin.
- Nå gir den meg plutselig hodepine. - Jeg vet, det er tanninene.
- Jeg har en venn som har det. - Er det sant?
Jeg kan ikke drikke rødvin, jeg er veldig allergisk.
Denne vennen vår, Danny...
Hvis ikke de svarer, dumper jeg dem som klienter.
Nei.
Arbeidet blir presentert for lovutvalget for diskusjon i september.
Plutselig begynner han å nyse. Han kan ikke stoppe.
Og legen sier at han utvikler en allergi mot katter.
- Gi deg. - Ja.
- "Utvikler en allergi"? - Vi vet ikke.
- Det var det han sa. - Det kan visstnok skje.
Noen som trenger en katt?
Eller ti?
Jeg går ikke på den.
- Hva går du ikke på? - At du utvikler allergier.
De ligger kanskje i dvale, men...
- Hun er fagperson, hun burde vite det. - Ja.
Det kommer an på. Noen er du født med, noen utvikler du.
Ser dere?
Jeg håper ikke jeg utvikler en allergi mot vin.
Eller sjokolade. Skyt meg nå.
Kan jeg få en allergi mot agurker? Jeg hater agurker.
Nei, du kan ikke velge hva du er allergisk mot.
Det var hypotetisk.
Hva om de gjorde oss allergiske mot ting?
- Som sigaretter. - Eller mobiltelefoner.
Eller teknologi generelt. Du kunne bare forsvinne.
Jeg kjenner noen som gjorde det.
Jeg skulle likt å gjøre det. Tenk å legge alt igjen.
Du kan ikke gjøre det lenger.
- Det høres ut som å være innvandrer. - Eller som livet etter en skilsmisse.
Jeg vil tro at noen folk bare forsvinner til Tasmania.
Unnskyld meg?
Jeg vil tro at noen folk bare forsvinner til Tasmania.
- Nei, ingen jeg har møtt. - Hva med deg?
Hvor ville du dratt?
Jeg ville dratt til Mexico.
Mexico er ikke spesielt isolert.
Det var det den gang. Jeg gikk på høyskolen og kom nesten ikke tilbake.
- Som Butch Cassidy. - Det var Bolivia, kjære.
Og det gikk ikke bra.
- Derfor fullførte du ikke CMU? - Ja, jeg sluttet.
Jeg byttet navn, alt sammen.
Hvorfor?
Det bare skjedde.
Jeg var på bussen til Guatemala, og jeg kom i snakk -
- med en jente på spansk, og hun spurte hva jeg het, -
- og jeg sa mitt spanske navn.
- Ditt spanske navn? - Som på spanskkurs?
Jeg var Marco.
Mine foreldre ga meg navnet Jennifer, som ikke finnes på spansk...
- ...så læreren sa at jeg var Consuelo. - Det var tilfeldig.
Det var tilfeldig, Consuelo?
- Hva var galt med Jennifer? - Jeg hatet navnet Jennifer.
Etter at vi gikk av bussen, inviterte hun meg til å bo med henne og familien.
De begynte å spørre meg spørsmål om meg selv, -
- men da var jeg blitt til Consuelo.
Så jeg diktet henne opp.
Artig.
Lyve til folk som tok imot deg og ga deg full tillit?
- Hvor lenge var du på reise? - 18 måneder.
I 18 måneder reiste du som Consuelo?
Jeg liker det. Helt utrolig.
Da jeg endelig kom hjem...
Jeg så denne fyren stemple passet mitt, -
- og jeg hadde følelsen av -
- at jeg ikke var personen i det passet lenger.
Jeg er Consuelo.
Er Alice det amerikanske navnet for Consuelo?
Moren din må ha blitt passe fornærmet, eller?
Vi stod hverandre ikke så nære.
Du kom hjem og ba vennene dine kalle deg Alice fra da av?
Nei, jeg dro aldri hjem. Jeg dro til Portland.
- Du dro aldri hjem? - Herregud.
Du dro bare helt vekk?
Ja, jeg var i grunnen bare en ungdom da jeg gjorde det.
Det var virkelig lenge siden.
- Så klart. - Unnskyld...
...men du har ikke sett familien din siden?
Eller noen andre du kjente.
Har de noen anelse om hvordan det gikk med deg?
Nei.
Jeg synes det høres ufattelig ut.
- Jeg også. - Det er...
- Ja. - ...modig.
Skål, Alice.
Jeg mener det, Clyde, jeg er imponert.
Hun er ypperlig.
Ja, jeg kan ikke si at jeg visste det...
- ...men, ja. - Hvordan er hun ypperlig?
Hva mener du med hvordan? Hun er vakker, -
- spennende, eventyrlystig.
Hun er verdt å holde på.
Hvordan kan en som forlater alle som står henne nær...
- ...være verdt å holde på? - Ikke hør på ham.
Hvis du holder deg til noe eller noen, er du ikke eventyrlysten?
Jeg tror ikke jeg er klar til å fri til henne ennå.
Du trenger en kvinne som vet å tørke bordet rent.
Det er ikke riktig uttrykk. Vet du...
Samme det.
- Jeg liker henne, Clyde. Godkjent. - Takk.
Jeg elsker mitt spanske navn, du bør kalle meg Marco.
Jeg ser deg ikke som en Marco.
Marco ville vært så gøyal.
Marco kunne snakke spansk, han kan danse merengue.
Kanskje Marco ikke ville drikke så mye.
Jeg har drukket tre glass.
Jeg tror jeg drakk fire.
Marco har altså et drikkeproblem.
En flott terrasse.
Jennie.
Jennie, kom igjen, det er deg. Ikke sant?
Dette er helt vilt.
Du er i live.
Ja. Trodde du jeg var død?
Jeg visste ikke.
Hvor dro du hen? Til Mexico?
Hvilken rolle spiller det hvor jeg dro?
Godt poeng.
Du reiste ikke til Mexico, det er bare en historie.
Og helt plutselig er du fra Denver?
Det er en del av den jeg er nå.
Du spøker. Si meg at du spøker.
Hva er dette?
Vet du hva? Ikke bry deg.
Ok?
Gjør meg en tjeneste. Jeg vil ikke måtte forklare dette -
- til min kone og mine venner. Hva i helvete?
Jeg ville se deg.
Jennie, det har gått 15 år.
- Ja. - Jeg er gift.
Hvorfor tok du ikke bare telefonen og ringte eller...?
For å si: "Hei, det er Jennie. Jeg er bare ikke Jennie lenger"?
Forstår du det?
Foreldrene dine kom til meg.
Faren din gråt i strie strømmer, -
- ba meg fortelle hvor du var.
- De visste ikke hva som skjedde... - Jeg lot dem vite at jeg var i live.
Men du har ikke møtt dem?
Eller var det bare en historie også?
Jeg dro til Canton.
Jeg greide ikke å gå ut av bilen.
Far døde for to år siden av et hjerteinfarkt.
Så...
Hva er det du vil?
Tom?
Er dere klare for kaken?
Ja, klart det.
La oss skjære opp kaken.
Med andre ord, det er min feil at du drakk så mye?
Jeg sier det er kanskje grunnen til at hun besluttet -
- at hun måtte bort fra alle en stund.
Beklager, jeg trodde første skritt var å akseptere det som en sykdom.
At den ikke bare går bort.
Det er ikke trinn én. Folk kan fortsatt forandre seg.
Oppførselen kanskje, men ikke hvem de er.
Folk erkjenner fortsatt at det finnes rom for forbedring.
- Alle ønsker å bli en bedre person. - Hør, dette handler ikke om forbedring.
- Dette dreier seg om å rømme. - Jeg vil ikke kalle det det.
Unnskyld, hva vil du kalle det?
Å gjøre en forandring.
Hvor enn du går, der er du. Er ikke det det de sier?
Det er det folk sier til seg selv når de ikke har mot til å forandre seg.
Hva med deg, Tom?
Kanskje du kan begynne å surfe i California.
La skjegget vokse.
- Tom drar ingen steder. - Hva?
- Det var ikke det jeg sa. - Seriøst?
- Hva skal det bety? - Det er komplisert.
Hvorfor er det komplisert?
Jeg vil ikke snakke om det her og nå. Ok?
Sier han virkelig at han ikke vil flytte?
Idiot.
Jeg er ingen idiot, skal du vite.
Nei, helt ærlig, hva er dette, Ramina?
- Vil du ikke at hun skal dra? - Nei.
Jeg var den som fikk henne... Herregud.
Dreier dette seg om møtet med komiteen i september?
Du kan finne noen andre til å gjøre det, eller?
Nei, det er ikke det. Vi ser på saken, ok?
Kanskje hun kan dra alene.
Ramina?
Det ville nok være bedre. Han vil uansett bare ødelegge alt.
I to år?
Kan vi få lov til å finne ut av dette under fire øyne?
Ikke på bursdagsfesten min. Takk.
Lysene brenner ned.
Hvem er Tony?
Herregud. Du tullet ikke.
Det er utro...
Gratulerer med dagen Tom
Ok. Så da synger vi ikke "Happy Birthday"?
De hadde ikke slike kaker under potetpesten.
Potetpesten?
En intern vits.
Nei, faktisk...
Skal vi ikke gå og danse?
Ja, jeg tenkte kanskje...
Nei. Nei, nei.
Ikke tenk på det engang.
Kan jeg få fire til?
- La oss gjøre dette. - Ja.
Jeg kommer... Jeg kommer straks.
Unnskyld meg, kan jeg få en Old Fashioned?
Jeg trodde du ville danse.
Vil du se noe?
Følg med på olivenen.
Hva er det dere holder på med?
Der er dere.
Hun er flink med olivener.
Det er ikke sant.
- Hvor lærte du den der? - Jeg pleide å la en mann sage meg i to.
Det gjorde du ikke.
Da jeg var 28, var jeg på turné i Kina som assistenten til en tryllekunstner.
- Hva? Assistenten til en tryllekunstner? - Det er utrolig.
Du sa at du levde i en sump på Tasmania fra du var 24.
Nei, det var Consuelo.
Nei, jeg så bildet.
Ikke sant? Hvorfor sa du akkurat at du var i Kina?
Jeg var i Kina før jeg var på Tasmania.
Er du sikker?
- Var du virkelig tryllekunstner? - Studerer du virkelig frosker?
- Har du diktet opp alt det der? - Hold opp.
Var du virkelig på Tasmania?
- Ja. - Hvordan vet vi at du snakker sant?
Hvordan kan jeg vite om noe av det du sa i kveld er sant?
Fordi alle kjenner meg, og du er en patologisk løgner.
- Hun er her med baktanker. - Greit.
- Sharon, ro deg ned. - Hvorfor forsvarer du henne?
Hva er det som skjer?
- Jeg kjenner henne ikke. - Herregud, Ramina. Gi deg. Ok?
Utrolig.
Det var hyggelig å treffe deg.
Gratulerer med dagen.
Hvor har du tenkt deg?
Hør, unnskyld, Clyde. Men det var fælt.
Clyde, unnskyld meg.
Nei, jeg beklager. Jeg visste ikke.
- Det var nok for det beste. - Unnskyld. Jeg trenger luft.
Jennie.
Å, beklager. Skal jeg kalle deg Consuelo?
Er det greia? Kom igjen.
Du var forsvunnet i 15 år, -
- og så dukker du opp, forteller en sprø historie, snur deg og løper ut døren.
Har du overhodet vært på Tasmania?
Eller i Australia?
- Eller Kina? - Ja, ja.
Jeg var i Kina, Hong Kong og Singapore i 11 måneder.
Du dikter dette opp.
Hvorfor fulgte du etter meg, for å kalle meg en løgner?
Jeg kom ut her -
- fordi du skulle til å rømme -
- igjen.
Du forstår ikke den følelsen.
Jeg dro til Portland.
Og i Portland var jeg en helt annen person.
Og...
...jeg følte meg født på ny.
Men etter en stund -
- begynte det å føles for kjent.
Og jeg innså at jeg kunne bare stige ut av det.
Jeg kunne begynne på nytt.
Det var som om jeg hadde egenskapen.
Denne kraften.
Jeg kunne være hvem jeg ville.
Jeg kunne gjøre det om og om igjen.
Jeg kunne leve tusen liv.
Og hver gang var det som om hun alltid hadde eksistert.
Hun hadde en egen historie.
Og jeg fylte henne opp.
Til hun følte seg ferdig.
Klar til å fortsette.
Jeg var fri til å fortsette.
Det finnes et øyeblikk...
...når du er et blankt ark.
Det er som en rus.
Og du bestemmer deg, hva nå?
Hvor mange ganger har du gjort det?
Ni.
Herregud.
Ranet du banker på veien?
Det er ikke sånn.
Så du nyter å narre folk -
- og spille forkledningsmester?
- Det er ikke det det er. - Å ja?
Hva gjør du her, Jennie?
Jeg ville se deg.
Du var den siste personen som kjente meg før jeg dro.
Jeg måtte treffe noen...
...som kjente meg.
Ja, men det betyr ikke...
Hei! Rolig der, rolig.
- Stille. - Rolig der.
Stille. Man skulle ikke tro han var dressert.
Vær snill, Jimbo.
Se på deg.
Er dere ute på kveldstur?
Han sa: "Jeg insisterte. Ville ikke ta nei til svar."
Han er flott.
Har dere vært på den nye klubben?
Du må hate bråket.
Faktisk -
- så dro jeg mannen min med dit for noen uker siden.
Jeg ville se hva de hadde gjort med stedet.
Det var ikke så ille.
Slår det vi hadde tidligere, en av disse rare klatreveggene.
Jeg elsker de veggene. Har du noensinne prøvd det?
En gang.
Ja, du ligner på en av de eventyrlystne.
- Gjør jeg? - Ja.
Det er godt å høre.
To år i Fredskorpset.
En av de siste hippiene.
Har du alt du trenger?
La oss dra og besøke Roger. Greit.
Ha en hyggelig kveld.
- God kveld. - God kveld.
Jimbo, slipp den. Slutt.
Er alt i orden? Hei.
Er alt i orden?
Her. Ta armen min.
- De pokkers føttene mine. - Uff da.
- Er alt i orden? - Nei. Jeg tror ikke det.
- Bruk fotputen. - Ja.
- Hvor langt er det til deg? - Herregud.
Jeg bor rett rundt hjørnet.
Vi skal hjelpe deg.
Kom igjen.
Ja, sikkert en forstuing.
Du må holde den høyt. Legge is på den.
Du virker å ha greie på det.
Ja, noen år med studier.
Så heldig jeg er.
Hva slags lege er du?
Kardiolog, hjertekirurg.
Barn.
Hvorfor valgte du det?
Bare for pengenes skyld.
Ja. Liksom.
Du virker å være typen.
Mine foreldre var leger.
Min bror er lege.
Jeg tålte ikke synet av blod.
Min mor tok meg med på operasjoner da jeg var barn, -
- og jeg besvimte så snart kniven gikk inn.
Det var en viljeshandling å tvinge meg opp igjen.
Fra da av bestemte jeg meg.
Jeg er sekretær.
38 år.
Jeg blir pensjonist neste år.
- Gratulerer. - Ja.
Hva skal jeg gjøre da? Trekke opp gullklokka jeg får?
Du er god, jeg kan se det.
Jeg forstår ikke hvordan noen leger kan være så klønete.
Ja, hun er flink med folk.
Hjem, kjære hjem.
- Ja. Han vil virkelig inn. - Vel, vi får...
- Det er ok, jeg har ham. - La meg finne frem nøklene.
Vent litt.
Flytt deg, Jimbo. Jeg må komme meg inn her.
- Ja, bare hold fast til... - Uff da.
- Er det oppe? - Der inne?
- Tredje etasje. - Tredje etasje?
- Er det i orden? - Ingen problem. Kom igjen.
- Ok. - La oss gjøre det.
Kom igjen, Jimbo.
- Vent litt, Jimbo. Følg med. - Nei, kan du ta den?
- Hold fast i gelenderet. - Jeg har det.
Se der.
- Hva er det med deg? - Jeg snublet.
Disse snille folkene hjalp meg hjem.
Hvorfor luftet du ham? Jeg sa jeg skulle gjøre det.
Han måtte gå. Så du ikke hvordan han gikk?
Hva med sofaen?
- Takk skal du ha. - Ingen problem.
Hun er lege. Kan du tro det?
- Takk. Jeg er Roger, dette er Nina. - Hei, Roger. Hyggelig å treffe deg.
- Jeg er Alice. - Takk, doktor.
- Dette er Tony. - Tony? Ok.
Hun må holde foten høyt og ikke tråkke på den en dag eller to.
- Greit. - Kan du legge den høyere?
Her. Den bør kjøles ned.
- Tony? I fryseboksen. - Ja?
Du. Hei, du.
Plastposene er i skapet over vasken.
Hun hører ikke, tenker ikke. Sta som bare det.
- Ja, hvem er det som snakker. - Herregud.
Roger, flytt på bøkene så hun kan sette seg.
Og posten.
Ankelen min vil bli hoven som en ballong, jeg kan se det.
Vær så god.
Du bør la Tony se på det. Han er osteopaten.
Hva er sjansene for det?
Selvfølgelig. Gjør det.
Hun har osteoporose og artritt i begge.
Som er grunnen til at hun ikke skulle lufte hunden.
Hva er ditt spesialområde?
Idrett. Idrettsmedisin hovedsakelig.
Nakkeskader.
- Han pleide å behandle Andre Agassi. - Er det sant?
Vel. Hun overdriver.
Du kan ta av strømpen min.
Ok.
Hvor har du praksisen din?
New York-Presbyterian.
Min bror hadde nyretransplantasjonen sin der.
- Er det sant? - Hva het legen til Albert?
Tror du jeg husker det?
Det er noe, noe...
Jeg tror det er Fenworth.
Jeg har ikke så mye med den avdelingen å gjøre, men...
- Ja. - Jeg er skyldig.
- Jeg elsker å være lege. - Ja.
Ja.
La oss se på dette.
Jeg er et vrak.
- Vent litt. - Er vi ikke alle det?
Det er verst når jeg står opp om morgenen.
Jeg må ta en Tylenol først, hvis ikke er det å gå en pine.
Det kan jeg tro.
På en skala fra null til ti, gjennomsnittlig, -
- hvordan bedømmer du smerten, ti er det verste?
Jeg vet ikke, syv.
Bedre enn åtte.
Her, bruk disse.
- Selvsagt. Takk - Ja.
Hvor lenge har du hatt problemet?
- Rundt ett år. - Greit.
Jeg fikk diagnosen leddgikt.
Leddgikt, akkurat.
Det er en autoimmun sykdom.
Immunsystemet angriper brusken i leddene.
Det pleier å dukke opp symmetrisk på høyre og venstre side.
Det vil alltid være tungt om morgenen, jeg vet.
Du må gjøre øvelsene dine hver dag.
- Ja, jeg vet. - Det er det legen sa.
Ja.
Det høres mye hyggeligere ut på måten han sier det.
Han er god.
Du bør være flink, ellers må de amputere.
Ikke sant?
Nei, det bør ikke være nødvendig.
Du får unnskylde hans sans for humor.
Du tok meg der.
Hvordan føles ankelen nå?
Den er komfortabel. Komfortabel, men nummen.
Perfekt.
Vi er veldig glade for hjelpen.
Jeg vet ikke hva hun skulle gjort om dere ikke hadde hjulpet henne.
Dere to er søte.
Hvordan møtte dere hverandre?
Vi?
Vi møttes på en fest.
Han kom rett til meg.
Høyskolen hans var på andre siden av byen, og jeg snek meg inn på fester.
Ja, det stemmer.
Det tok tre uker før hun fortalte at hun ikke var student der engang.
Ja. Jeg var misunnelig på ham.
Han var den første person jeg noensinne forelsket meg i.
Så satte han meg ned for en "bare venner" -samtale.
Ja. En stor tale om fremtiden, -
- hvordan ikke så oss... Hva var det?
...sammen på veien.
Det stemmer vel, ikke sant?
Hva skjedde så?
Hun forsvant.
Det var ikke på grunn av deg.
Seriøst?
Det ville ikke ha fungert. Han var for opptatt av seg selv.
Jeg trengte noe annet.
Og nå, hvordan ble dere to sammen igjen?
Vi er ikke sammen.
- Er dere ikke et par? - Nei. Vi er venner.
Han har en nydelig kone som heter Ramina.
Her. Som en slags takk.
Det er grillet geitekjøtt.
Spis.
- Takk. - Og det har lite kolesterol.
Det bør dere fortelle pasientene.
Det er en spesialitet fra Haiti.
Jeg skal fortelle dem det.
Greit.
Vi slaktet henne i et spesielt ritual, -
- å spise kjøttet hennes gjør dere velsignet.
Gi deg.
- De vil tro du mener det. - Nei. Han tok meg ikke alvorlig.
Du trodde vel ikke jeg mente det?
Ikke krydret nok.
Han krydrer det aldri nok.
Jeg hadde henne ett år, ett år i Port-au-Prince, -
- og hun tror hun er mer haitiansk enn meg.
Det er lekkert.
- Ta mer. - Det er i orden.
Jeg vil tro de vil tilbake til kvelden deres.
Før du går, kunne du muligens se på noe?
Hva?
Roger, nei.
Han er her. Ok? Hvorfor ikke?
Ryggen plager henne på grunn av osteoporosen.
Kan du se på den?
- På ryggen hennes? - Om det ikke gjør noe?
- Selvsagt. Ikke noe problem. - Bare en liten titt.
- Roger. - Jeg har deg.
- Og den gode doktoren har deg. - Hjelp meg.
Jeg vet ikke, jeg tenkte jeg skulle sove her hele natten.
Det er kronisk. Min mor hadde det samme.
Ja.
Her er den.
Sett i gang.
- Tom? - Ja.
Vi bør kanskje gå. Du har en pasient som ringer deg.
Greit, ja.
Jeg var fullstendig absorbert.
Ja, det er vanskelig å stoppe.
Husker du da vi besøkte foreldrene dine -
- og vi måtte bo på det hotellet etterpå?
- Du ble så syk. - Du tok deg av meg.
Du brant nesten opp.
Jeg måtte hente is fra ismaskinen hele natten.
- Den spiste myntene dine. - Ja.
Og den rare kvinnen i resepsjonen da vi sjekket ut.
Hun gjorde sånn:
- Hun pustet tungt. - Ja, stemmer.
Herregud, jeg hadde glemt henne.
Ja.
Hei, vet du...
...det var leit med faren din.
Han var en flott mann.
Ja, han var det.
Trodde du at jeg hadde rømt og tatt livet av meg selv?
Du sa noen ganske ekstreme ting om livet ditt.
Alt var ganske ekstremt.
Jeg vil ikke være ansvarlig for at du sluttet på skolen.
Du skulle ha dette hele livet.
Ja, stemmer.
De pleide å låse bygningen på søndager -
- for å få oss til ikke å øve mer og ut av de små musikkrommene.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg gikk rundt i byen og husker å ha sett -
- listen med forskjellige fakulteter. Du kunne studert hva som helst.
Du så så annerledes på meg da jeg fortalte sannheten...
Jeg var imponert.
Jeg likte den du var.
Nei, du likte ideen av den jeg var. Du likte det store pianotalentet.
Uansett, -
- du var ikke grunnen til at jeg forsvant.
Du var ingen hjelp. Du var en drittsekk, faktisk.
- Greiene du sa til meg om... - Ja, ja, jeg vet...
- ...om å være på rett vei. - "Være på rett vei." Herregud.
Hør, jeg var sjalu.
Du virket så gira. Og jeg...
Vet du hva jeg egentlig jobber med?
I grunnen skriver jeg eposter.
Jeg har i 13 år foreslått retningslinjer.
Som jeg, helt ærlig, nesten ikke får noe ut av.
Nesten. Som er, på en måte, verre enn ingenting, -
- siden du tror at om du venter litt -
- og bytter en liten ting, -
- så kan du...
Jeg føler det som om...
Om jeg drar...
Så har jeg mislykkes.
Hva skal jeg ellers gjøre, selge forsikringer?
Jeg har solgt forsikringer.
Er det sant?
Ja, faen ta deg.
Det er vel ikke tilfeldig at du er i New York, eller?
Diktet du opp Alice slik at du kunne...
...treffe meg?
Og alt det andre.
Du bare diktet det opp, studiet av frosker...?
Nei.
Det er sant.
Vis meg.
Jeg vil se hvem du er nå.
Bank, bank.
- Alice, hei. - Hei. James, dette er Tom.
Tom, James.
- Vi bytter på nattevaktene. - Hyggelig å treffe deg.
- Jeg trodde ikke du kom før tirsdag? - Det stemmer. Tom er en gammel venn.
Jeg sa han måtte høre froskene synge før han reiser i morgen tidlig.
Helt klart. Gruppe C klekkes nå.
Ja?
Kan du gi meg et øyeblikk?
Takk.
Så...
Hva er det neste?
Nå som du har sett meg, blir du bare en annen?
Jeg vil se hvordan du gjør det.
Å dra.
Dette er...
De er alle helt forskjellige.
Ja.
Giftet du deg?
Nei. Ikke gift.
Hvordan klarer du å holde orden på dem alle?
Vel...
Dette er Mae.
Kina.
Delt på midten.
Vanessa.
Sør-Afrika.
Sasha.
Hun var den siste.
Å holde følge er ikke det vanskeligste.
Det er når alle rundt deg -
- tror de vet hvem du er, -
- og de prøver å legge beslag på deg...
Da er du fanget.
Det er det vanskeligste.
Så slutt med det.
Og hvem skal jeg være?
Jeg husker fortsatt at jeg så på deg øve.
Det var en gang du jobbet med en passasje.
Det var Brahms, tror jeg.
Og du ville ikke gi deg.
Igjen og igjen og igjen.
Du var så...
...bestemt.
Du skulle beherske det.
Du gjør det ennå.
Det er det dette er, eller? Alt sammen er deg.
Alle sammen.
Det er vilt og forskrudd og...
...på en måte utrolig.
Vil du bli med meg?
På tide å dra.
Pokker.
Hvor bærer det hen?
Du bør dra nå.
Du mener du vil at jeg skal forlate deg her?
Ok.
Vi sees om en 15 år kanskje.
Kanskje.
Det var fint å se deg igjen.
Takk skal du ha.
Ta vare på deg selv.
Du vet hvor du finner meg, vil jeg tro.
Jeg har tenkt...
...på California og...
Hør etter.
Dette er siste opprop for Flight 1261 til Amsterdam.
Passasjerer bør finne veien til Gate 23 for ombordstigning.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Norske tekster: Geir Ebeltoft